Proslava svetkovine sv. Josipa u Mandaljeni-Župa Dubrovačka
![Proslava svetkovine sv. Josipa u Mandaljeni-Župa Dubrovačka Proslava svetkovine sv. Josipa u Mandaljeni-Župa Dubrovačka](/images/made/images/uploads/4343/a_800_659_60_s_c1.jpg)
Proslava svetkovine sv. Josipa u Mandaljeni-Župa Dubrovačka
Utorak, 19. 3. 2019.Danas, 19. 3. mi sestre Služavke maloga Isusa u Zavodu sv. Josipa u Mandaljeni zajedno s vjernicima naše župe svečano smo proslavili blagdan našega zaštitnika sv. Josipa.
Hodočasnici su ispunili našu malu kapelicu, pokrajnu dvoranu i dvorište na jutarnjoj misi u 9 sati koju je predslavio župnik Mandaljene vlč. Vilim Petrović u koncelebraciji sa župnik s otoka Mljeta don Stipom Zadro. Župnik se u propovijedi osvrnuo na sv. Josipa koji nama svima može biti primjer kako u skrovitosti i šutnji živjeti poslušnost Božjoj volji i potpuno predanje njegovu naumu. Podsjetio je kako je sv. Josip svoju dužnost poočima Božjega sina vršio odgovorno: u Betlehemu, Egiptu, Nazaretu. Zar nije sv. Josip najbolji primjer očevima kako biti odgovorni u svom roditeljskom pozivu.
Poslije podne je također bilo misno slavlje u u našoj kapelici sv. Josipa koje je predvodio dominikanac o Niko Mioč na kojem je sudjelovao veliki broj vjernika iz naše i okolnih župa. Sestre su sve prisutne nakon svetih misa srdačno primile i počastile.
Na svetim misama su prisustvovali i štićenici iz Doma Josipovac. Neki od njih bili su štićenici pod našim krovom dok su sestre o njima danonoćno brinule. Sada je ovaj dom u našem susjedstvu, a jedna sestra tu radi u njezi.
Prošle godine smo skromno obilježile 80 godina prisutnosti sestara Služavki maloga Isusa u Mandaljeni.
Evo nekoliko kratkih crtica iz povijesnog razdoblja.
U travnju 1938. na područje dubrovačke biskupije došle su četiri naše sestre i to u Zavod Josipovac u Mandaljeni. To je bio Zavod, kako stoji u Ljetopisu župe namijenjen “ za one siromahe koji su bez ikoga i ičije pomoći da u svojoj starosti tu nađu sklonište.“ Sestre su u župi vodile crkveno pjevanje, uređivale crkvu i crkveno ruho, vodile domaćinstvo kod župnika, posjećivale po kućama bolesne i nemoćne te poučavale djevojke u domaćinskim poslovima,osobito u krojenju i šivanju, kako je zapisano u kronici samostana. Za vrijeme drugog svjetskog rata u nekoliko je prostorija Zavoda Josipovac bila smještena i državna ženska stručna škola. Godine 1943. bila je jedna sestra namještena kao nastavnica. Poslije je na molbu glavara ovih sela, kako stoji u kronici, s. Ancila Marasović bila imenovana upraviteljicom državne stručne škole, a s. Iluminata Benčić nastavnicom za domaćinske predmete. Bilo je do 40 učenica uglavnom iz Mandaljene i Mlina. Godine 1946. zabranjen je rad s mladima pa je neko vrijeme s. Ancila radila u školi u Cavtatu, ali ubrzo je i tamo došla naredba da ne smije raditi u redovničkom odijelu. Tako su se sestre uglavnom posvetile njezi osoba u Zavodu , ali su išle i po kućama pomagati bolesnima i nemoćnima. Bilo je to teško vrijeme. U kronici kuće stoji kako su sestre često odlazile na tržnicu u Dubrovnik gdje su na magarcu nosile plodove iz vrta na prodaju. Išle su i u prošnju po okolnim mjestima, što im je od svega bilo najteže, kako su svjedočile.
Iz ove zajednice sestre su 1947. preuzele i vođenje domaćinstva i gospodrstva kod otaca Dominikanaca koji su bili u Mandaljeni. To je trajalo do 1969. Godine 1964. u Zavod Josipovac počelo se uzimati djecu s posebnim potrebama o kojima su sestre danonoćno brinule.
Nakon drugog svjetskog rata kada su sestre protjerane iz Bosne preselile su se u razne naše zajednice po Hrvatskoj. Tako su neke došle i u Zavod Josipovac u Mandaljenu. Bili su to teški dani, ali i vrijeme kada smo imale najviše zvanja, najviše mladih sestara iako smo živjele u oskudici svake vrste.
s. Brigita Rojnica